Райнер Мария Рилке
Моя любима, за мен предварително вече изгубена…

Превод от немски: Стоян Бакърджиев, 1979

chitanka.info

Моя любима, за мен предварително вече изгубена…[0]

Моя любима,

за мен предварително вече изгубена,

още не зная желаните твои напеви.

Аз не те търся. В бъдното вече не диря

чертите ти. Всички големи картини

в сърцето ми, всеки пейзаж, оживял в далнината,

кули, мостове и селища,

и ненадейни извивки на пътя

през величави земи, над които

надвесват ръка с благослов боговете,

всичко възлиза от мен,

за да стигне до тебе, която от мен си отиваш.

Ти си градините.

Ах, аз ги гледах с такава

надежда. Разтворен прозорец

на къща в полето — на него стоиш

и за мен размишляваш. Из тесните улички

сякаш долавям пак твоите стъпки;

витрините, още смутени от твоето нежно лице,

внезапно сега отразяваха моето.

Кой знае през нас

не напира ли още напева на същата птица

която самотно ни пееше снощи?

1913–1914

[0] Рилке е писал това стихотворение по време на работата си над „Дуински елегии“ и то представлява отломък от същата мисловна сплав. Това се отнася и за следващото стихотворение „Жалба“. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.